Можна я побуду голубом?
Що?
Так, авжеж.
Все гаразд?
Так, просто трохи нервую, але так.
Гей-гей, все гаразд.
Згадай Флориду, добре? Думай про Флориду.
Перенесися у думках туди.
Гаразд.
Сонечко світить в обличчя.
Запах солоного океану.
Добре.
Це востаннє, гаразд?
Востаннє, я обіцяю.
Добре.
Кохаю тебе.
Я теж тебе кохаю.
Добре! Вперед.
Всім лежати!
Трясця!
Що? Не чули її?
На землю!
Хочеш померти сьогодні, старигане?
- Трясця! - Трясця! Що сталося?
Він просто впав! Дивися за ним.
- Так, але він живий? - Рухаємося. Швидше.
- Добре? - Так.
- Якого біса? - Що? Що там?
Не знаю. Не відчиняється.
Вона з ключем?
Ні, з цифровим дисплеєм.
- Кляте лайно. - Дай подивлюся.
Не рухатися!
Може, цю кнопку?
Вже пробував. Просто переходить на інший екран. Не дивися на нас!
Може, треба щось купити.
Точно! Так! Візьми шоколадку.
Візьми ту шоколадку.
- Так. - Королівський розмір!
Ось.
Так! Спрацювало!
- Легкі гроші. - Тікаймо!
Гаразд.
Ти нічого не бачив.
Чудово!
Це було неймовірно!
Ти просто неймовірна!
Те, як ти все підчистила, трясця!
- Це було круто! - Так.
Так! Я й не помітила. Просто занурилася в процес!
- Ти робила що треба! - Дай мені.
Я пам'ятаю все. Це було наче в сповільненому темпі:
"Давай сюди гроші, суко!" А він вирубився, але я їх забрав.
Наступна зупинка - Флорида!
Крихітко!
Це наше нове, трясця, життя! Так. Зараз!
Боже!
Люба.
Боже. Любий, можемо пригальмувати?
Пригальмувати? Ти про що?
Ми щойно пограбували заправку! Треба тікати.
Треба тікати подалі.
- Так. - Так, це теж підійде.
Трясця.
Трясця, люба.
Ні-ні.
ЛИШЕ БЕЗОЛЬОВАНЕ ПАЛИВО
Ні, ні.
Трясця.
Чому ми зупинилися?
В нас скінчилося паливо.
Що? Ми щойно...
- Ми щойно пограбували... - Знаю!
Знаю-знаю.
Все гаразд. Заспокойся.
Треба просто вийти з автівки та трохи пройтися, а потім
- ...знайдемо ще одну. - Знайдемо ще одну автівку?
На дорозі? З ключами?
Тут немає жодного будинка, Джулс.
Ну, не знаю! У тебе є кращий план?
Трясця!
Гей.
Зупинися.
Будь ласка.
Гей!
Повернися.
Я знав, що якесь лайно, але станеться...
Гей. Припини. Добре?
- Ти маєш посидіти зі мною. - Ні, люба, не можна.
- Ми маємо... - Треба заспокоїтися і подумати.
Сідай давай. Гаразд?
Знаєш, що тобі потрібно?
Мийка авто.
- Ми не можемо. - Ні, можемо. Давай.
Ага.
Я тебе кохаю.
Я знаю.
Гей.
Диви!
Щоб мене!
Боже, твої очі. Ти наче яструб, жінка-яструб!
- Трясця, ідеально. - Що, як вони повернуться?
- Не знаю. Давай зробимо це. - Гаразд.
Ні. Зачинено. Парадні двері.
Парадні двері.
Потрібен?
Джулс, ми ж не варвари.
Гаразд.
Твою ж матір.
Джулс, не роби так язиком.
- Зруйнуєш зубну емаль. - Пробач.
Так! Є, трясця.
Так, люба!
- Ти зміг. - Добре.
- Якого біса? - Що?
Вона зачинена на засув.
Хто, в біса, зачиняє двері на засув? Це ж чудовий район.
Гаразд. Давай цю кляту штуку.
Ти зміг.
Мабуть.
Гаразд. Перевір там.
Є щось?
Штучні фрукти.
Я подивлюся нагорі.
Ключі, ключі.
Де вони, в біса?
Нічого?
Як можна не мати запасних ключів в будинку?
А що, як щось трапиться?
Серйозно?
Я голодна.
Затхла.
Нам потрібен план "Б".
Так. Точно.
Ні.
Нам потрібен прорив, креативний прорив.
Так. Давай серйозно.
Гаразд.
Паливо. Ми зіллємо паливо.
Так. Чудова ідея.
Так, потрібне цеберко чи каністра для палива.
А потім повернемося до автівки і гайда.
Боже, так! І нам не треба багато.
Лише щоб дотягнути до наступної заправки. Трясця, ти такий розумний.
Ні-ні, чекай.
Що, ти не хочеш?
Ти знаєш, що я дуже хочу. Я хочу трахатися всюди. Але не зараз.
Треба повернутися, перш ніж автівку відженуть.
- Точно, пробач. - Гей, не вибачайся ні за що.
Це кохання.
Шланг.
Потрібен шланг.
- Перевіряла тут? - Ні.
- Я туди не піду. - Джулс, там немає чого боятися.
- Чому тоді сам не підеш туди? - Бо...
Бо я не залишу тебе саму тут, нагорі, де дуже страшно.
Увесь непотріб збирають.
Тут може бути багато плісняви.
Обережно.
Добре. Давай розділимося.
Знайшла щось, люба?
Джулс?
Знайшла нам авто.
Боже, Джулс.
Може, досить гратися? Перевірила коробки?
Так, там лише сміття. Тут нічого путнього немає.
- Боже... - Якого біса?
Якого біса?
- Боже. - Трясця! Якого біса?
Боже.
Як ти?
Хто це з тобою зробив?
Все гаразд. Ми тебе не скривдимо.
Ти в безпеці.
Нам треба забиратися.
Що? Здурів? Треба їй допомогти.
- Ти тут живеш? - Джулс.
Це твій дім?
Джулс, я не жартую, гаразд?
Це все дуже погано, але це не наша проблема. Тікаймо.
Що?
Що, як люди, які це зробили, повернуться?
Хай повертаються. Мені насрати.
Я не кину прикуту дівчину ось так.
Гаразд.
Ти маєш рацію.
Давай врятуємо її.
Давай її врятуємо. Додамо плюс нашій кармі.
Ми тебе звідси витягнемо. Відвеземо до безпечного місця, гаразд?
Ти лише... Просто тримайся.
Зможеш зламати замок?
Цей? Ні.
Індустріальний. Ні, я не...
Думай-думай.
Це може зайняти час, але можна розпиляти тонку частину.
Головне для нас - це звільнити її від тієї штуки, стовпа.
Бачиш?
Мій розумник.
Ножі для масла. Вони що, не їдять стейки?
Гей-гей. Гаразд.
Спокійно. Ми не хочемо неприємностей.
Беріть, що хочете. У нас є гроші, коштовності.
Беріть, що шукали, та їдьте, будь ласка.
Нам не потрібні ваші гроші.
А що вам потрібно?
У вас же ніж в руках.
Це ваш будинок?
Так.
І ви власник, ви його не орендуєте?
Ні.
Тоді якого біса у вас в підвалі прикута маленька дівчинка?
Ось що ми хочемо знати!
Давай, скажи їм.
Так. Якого... Якого біса?
Боже-боже.
Я думав, ви хочете нас пограбувати.
Це наша манюня.
Вона дуже погано вела себе в школі, тому ми вирішили її покарати.
Це не... Не можна так карати дитину.
Ми відведемо її у безпечне місце.
І ми заберемо вашу автівку.
Тому давайте ключі, щоб ми це зробили.
Ви не можете вриватися до нашого дому та робити, що забажається.
А для цього у вас є маленька клітка?
Пробачте?
- Щоб ви знали... - Добре-добре, спокійно.
Ми всі на нервах. Це дуже складна ситуація.
Але, може, просто поговоримо як дорослі?
Я певен, ми знайдемо компроміс.
Любите віскі?
Чудове у вас волосся.
Люди моляться, аби отримати таке.
Ви маєте бути дуже вдячні.
Ви точно нічого не будете.
Ні.
Як хочете.
Гаразд.
Отже...
як я і казав...
дуже дивна ситуація вийшла, здуріти можна.
Я певен, якщо вислухаєте мене, ми придум...
Ми заберемо її з нами.
- Люба, не треба перебив... - Іди в сраку.
- Люба, давай... - Ні! Якого біса ми робимо?
Давай заберемо її та поїдемо.
Ви можете, авжеж. Це у вас зброя.
І ви визначаєте правила.
Я лише прошу дати шанс все пояснити.
Коли я скінчу, і ви не будете переконані, робіть, що хочете.
Можна?
Давайте.
Дякую.
Я працював комівояжером.
Ходив від дверей до дверей. І був доволі успішним.
Знаєте, чому я був успішним?
Бо мав очі.
Я бачив те, що інші не помічали. Я міг читати людей.
Коли вони відчиняли двері, я все бачив.
Який одяг вони носили, як прикрашали фойє.
Чи висів поводок поряд з дверима.
Перш ніж вони вдихали, щоб привітатися, я вже знав, як і що їм продам.
Я дивлюся на вас і з радістю спробую вам дещо продати.
Перше. Я можу присягтися,
ви не працюєте у службі з захисту дітей.
І як я гадаю, жоден з вас ніколи ніде не працював.
А судячи зі зламаної автівки, яку я бачив на 301 трасі
та з плачевного стану моїх дверей,
я б сказав, що ви двоє втікачі.
Тепер, коли ми розуміємо одне одного, обговоримо нашу ситуацію.
Ви шукаєте, як швидше звідси забратися.
І сподіваюся, ви не викрадатимете мою доньку.
Отже...
щодо автівки, про яку ви сказали.
Припустимо, лише припустимо, що ви її у нас викрадете.
Ми, наприклад, можемо не відразу повідомити про її зникнення.
Але якщо ви заберете з собою нашу доньку,
нам доведеться відразу повідомити поліцію.
Не робіть вигляд, що ви не пошкодували, що пішли до підвалу.
Як добре було, якби ви знайшли ключі від автівки біля дверей.
Ви б вже були в дорозі.
Так?
І цей шанс я зараз вам надаю.
Це я і намагаюся вам продати.
Як я впорався?
Я щойно зрозумів, ми не знаємо, як нас звати.
Я Міккі, ця красуня поряд, Джулс.
Так, пробачте, що не сказали раніше.
Я Джордж, а ця красуня поряд, моя дружина Глорія.
Гаразд. Отже, Джордж та Глорія.
Раді знайомству.
І дякую.
Це було вражаюче.
Гадаю, якби я потренувався,
зміг би колись так само читати людей.
Як ти гадаєш?
В сраку, я спробую зараз.
Не проти?
Добре, добре.
Почну з одягу, так? Як ви сказали.
Ваш одяг виглядає до біса чудово.
Охайно. Жодної плямки. Дуже дорого. І це дуже гарний будинок.
Дуже гарний.
Логічно буде сказати, що у вас є грошенята.
Купа грошей, але, що це за лайно?
Знаю, це телек, але він до біса старий, і це трохи сумно.
Не думаю, що ви дивитеся телевізор,
що доволі дивно.
Хоча й таке буває.
Але знаєте, що головне, я хочу сказати?
Це маленька дівчинка на ланцюзі в підвалі.
Так.
Отже,
дозволь мені дещо тобі продати, Джордже.
Ми підемо вниз,
випустимо ту малу дівчинку.
І вона поїде з нами.
А ти і не пискнеш.
Знаєш, чому ти не пискнеш?
Бо ти психопат, який прикував маленьку дівчину в підвалі.
Тому в жодному разі ти не звернешся до копів,
бо вони дізнаються, що ти психопат, який прикував маленьку дівчинку в підвалі.
А тепер витягай срані ключі, Джордже.
Манюня.
Пробач, що татові довелося це зробити.
Я завжди тебе любитиму.
- Давай. - Гей, все гаразд.
Гаразд? Ти вільна. Ідемо з нами.
Ланцюга більше немає, давай тікати.
Гей.
Послухай. Ти не хочеш тут бути, так?
Цей будинок - повне лайно.
Поїхали з нами, повеселімося, обіцяю.
Ми знайдемо тобі гарну родину.
Може, в тебе будуть нові іграшки.
Новий одяг, бургер чи ще щось.
Любиш бургер?
Ти хоч раз їх куштувала?
Вони чудові.
Ні!
Гадаю, це доля, Джордже.
Це не збіг, так?
Так судилося.
Люба, я не певен...
Все може бути.
Я відчуваю, Джордже.
Я знаю, що досі можу.
Будь ласочка?
Гаразд, гаразд.
Якщо це тебе потішить, чом би й не спробувати.
О Джордже.
Ти не уявляєш, як сильно ти мене потішив.
Ні!
Якого біса? Гей!
Гей!
Джулс!
Гей! Я чую тебе. Де вона?
Доброго ранку, сонько!
Думала, ти ніколи не прокинешся.
Де в біса Джулс?
Мова! Твоя красуня в безпеці.
Але якщо хочеш її побачити,
доведеться бути гарним хлопчиком.
Що?
Ти повинен розслабитися.
Я заберу тебе в особливе місце.
Місце, де ми лише вдвох.
Ти щасливчик, ти в курсі?
Джордж сказав, що тебе треба вбити.
Але я йому не дала.
Жінко, я нічого не розумію, про що ти говориш,
але якщо ти нас не відпустиш, богом клянуся, я...
Навіщо ти це зробила?
Ми намагаємося тебе врятувати, трясця тобі.
Чому не дала нам допомогти?
Відповідай, трясця!
Знаєш...
ти не повинен бачити матусю такою.
Але іноді
матуся не може втриматися.
Що? Не думаєш, що я вродлива?
Що?
- Ні-ні, я не... - Після всього, що я зробила для тебе.
- Ні, слухай... - Я прикрасила цю кімнату.
Я станцювала для тебе!
Послухай. Це не...
Ти поганий хлопчисько.
Якого...
Я можу все у тебе відібрати
зараз же.
Але я бажаю лише давати.
Дати тобі найвищу з насолод.
Зробити разом дещо чудове.
Але якщо ти не хочеш, тоді...
Тоді? Тоді що?
Тоді що?
Трясця.
Тобі подобається конячка, так?
В мене була схожа іграшка в дитинстві.
Може, в десять.
Скільки тобі?
Так, мабуть, років десять.
Ми з молодшою сестрою, Вінні...
Йой, ми часто билися.
Навіть не знаю чому, це ж дурна пластикова конячка.
Без образ.
Однієї неділі, вранці...
ми з Вінні були в наших кімнатах, молилися,
і як завжди, почали через щось сперечатися.
Я хотіла забрати іграшку в неї, але відламала одну з ніжок.
Вона так розлютилася.
Вона плакала та плакала, і я сказала їй...
що попрошу мати та батька відремонтувати її.
Отже, я...
Я побігла до їхньої спальні та відкрила двері...
їх там не було, тому я...
Я побігла до вітальні, а їх не було і там.
Я не могла їх знайти.
Гадаю, вони пішли вранці.
Я подумала, може, вони пішли в магазин за продуктами,
чи до лікаря...
Не знаю. Чи куди там ходять дорослі.
Ми робили те ж саме, що й завжди.
Я насипала нам пластівців,
ми сиділи на підлозі та весь день дивилися мультики.
Це тривало, мабуть, з тиждень.
У нас закінчилися пластівці.
Авжеж, не таке, в чому я була вчора,
але така вже була тоді мода.
Я думаю, ти чудово виглядала.
Справді? Серйозно?
Так. Не думаю, що багатьом таке пасує.
Обережно, Міккі, бо зашаріюся.
А ось я з Ітаном.
І навіщо я тоді зробила таку зачіску?
Ітан? Твій син?
Чим він займається?
Він спить. У своїй колисці.
Боже! Диви.
Ви виглядаєте такими щасливими.
Бо так і є.
Це коли ми ще залицялися.
Джордж мав таку енергетику, від якої я не могла сховатися.
Він обіймав мене, і ми просто...
танцювали.
Він шепотів мені на вухо:
"В цьому світі справжні лише ми вдвох.
Все інше лише картонні фігурки та ляльки".
Круто.
Дуже круто.
Одного вечора з'явився перед моїм вікном, подивився в очі і сказав:
"Ми можемо втекти разом. Весь цей світ буде нашим".
Але лише якщо я цього хочу.
Я погодилася і почалася пригода.
До речі, на цьому фото
це востаннє, коли ми були в батьківському будинку.
Ми втекли писати нашу власну історію під цими зірками,
створити свою родину.
Але це було дуже давно.
І наші мрії мати дітей так ніколи і не здійснилися.
Але ще є час.
- Чекай, Глоріє. - Що?
Можемо поговорити?
Авжеж. Що в тебе на думці?
Чесно?
Ти.
Я?
Те, як ти вчора танцювала.
Твоє тіло. Запах волосся. Не можу це забути.
Відчуваю, наче в мені щось прокинулося.
Ти не здавався зацікавленим.
Знаю, пробач.
Таке трапляється іноді. Я був занадто напружений.
Нервував.
Але кажу, зараз все інакше.
Я відчуваю, наче ми маємо це зробити.
Міккі, я хочу. Так. Але...
Я знаю, я був поганим хлопчиком,
але обіцяю,
я буду гарним, якщо даси мені ще один шанс.
Матусю.
Боже.
Боже мій.
Боже.
Ти гарний хлопчик.
Я хочу... Я хочу тебе торкатися.
Що?
Будь ласка, матусю.
Дозволь доторкнутися.
Гаразд.
Добре.
Ти хвора курва!
Джордже!
Трясця!
Стояти.
Куди це ти зібрався? Стояти.
Навіть і не думай.
Я чудово стріляю, промазав я навмисно.
Гаразд-гаразд.
Добре.
Іду я, іду.
Може, просто відпустите нас?
Будь ласка?
- Покидьок. - Диви, що ти зробив. Хто тебе виховував?
Змушувати жінку так плакати.
Синку, я б розмазав твій мозок по стіні, якби ти мав його.
Він вдарив мене по голові!
Джордже, де ти?
Одне точно скажу, ти занадто прудкий.
Міккі.
Міккі!
Ні!
Що... Якого біса?
Досить скиглити, тютя.
- Ти вилупок... Трясця... - Приведи себе до ладу.
Ну ж бо!
Люба.
- Міккі! - Заспокойся.
- Не змушуй ще раз вистрілити в тебе. - Боже.
Що ти з ним зробив?
- Ти сліпа? Підстрелив. - Ти божевільний.
Припини, він сам мене змусив.
Будеш багато патякати, і ти отримаєш кулю.
Зрозуміло?
Пильнуй їх, манюня.
Любий.
Я думала, тебе вже немає.
Все гаразд?
Так. Ні.
Болить.
Козел підстрелив мене.
Вони настільки божевільні, що ти й не уявляєш.
Треба звідси забиратися, трясця їм.
Можеш відімкнути наручники?
Чим?
Не знаю.
Добре, що і ти тут.
- Я не встиг сказати "пішла ти". - Не чіпай її.
- Вона не розуміла, що робить. - Звідки знаєш? Вона говорила?
Ні, але я знаю.
Просто знаю.
Казав же тобі сто разів, ця бізнес-модель ідеальна.
Не потребує жодних витрат.
Кожного дня прокидаємося та ідемо на пляж.
Набираємо товару на день та продаємо.
Я кажу про блискучі мушлі, різнокольорові, може, камінці для метання.
Чистий профіт, Джулс.
Я розумію, любий.
Я лише кажу, що буде, коли ми виростемо? І доведеться когось наймати.
Тоді чистого профіту не буде,
бо ми будемо платити шукачу мушель. Це може осушити наш рахунок.
А що, як ми дамо шукачу мушель маленьку долю в компанії?
Розумієш? Маленьку. Незалежну частку.
Кожний великий бізнес починається з незалежної частки.
Як ми її назвемо?
Це дуже... Дуже гарне питання.
Може... Ні.
Знаєш, гадаю, це твій фах.
Ти більше по креативу, а я більше по числах.
Джулс, заради бога.
Кажу ж, ти пошкодиш свою емаль.
Трясця.
Точно.
Твоє кільце.
В язику.
- Що з ним? - Ним я відімкну наручники.
Любий, воно в язику.
Я знаю.
Але якщо зможемо його дістати з язика, я зможу спробувати.
І як ми його дістанемо?
Не знаю. Може, зробиш те, що я ненавиджу?
Коли витягаєш його перед зубами та потягнеш.
Може, так воно вилізе.
Вилізе? Гадаєш, воно вилізе? Це пірсінг і дуже гарний.
Я знаю, але, може, хоч спробуєш?
Люба? Заради мене?
- Гаразд. Спробую. - Чудово.
Ти зможеш, я впевнений.
Давай. Витягай.
- Витягай. Я знаю... - Ні. Ніяк, любий.
- Мій язик занадто слабкий. - Що ти кажеш?
В тебе сильний язик. Сильний та чудовий.
Любий, кажу ж, це неможливо.
Гаразд.
Може... Може, повернешся до мене?
Обернися.
- Обличчям до мене. - Намагаюся.
Ось так. Витягни язика.
Витягни свого язика.
Я схоплюся зубами та потягну пірсінг.
Ні. Я не витримаю.
Я знаю, це болітиме.
Хотів би я мати пірсінг в язику, але його немає. А в тебе є. Так вже сталося.
Джулс?
За тобою борг.
Боже. Так, за мною борг.
Гаразд? Давай.
Витягай. Витягай язика.
Хто зголоднів?
Чудово.
Відкривай.
Давай.
Відкривай свій ангар.
Гаразд. А ти?
Давай.
Відкривай, дам броколі.
Відкривай.
Як хочете.
Все одно зголоднієте.
І мені байдуже, будете ви їсти їжу Глорії
чи свої пальці.
Трясця!
Як ти, люба?
- Це було близько. - Так.
Так. Я проковтнула багато крові, на смак, як метал.
Все гаразд. Не хвилюйся.
- Я тримаю. - Добре.
Треба лише...
Щоб тебе!
Що?
Я не... Я не можу дотягнутися.
Не кажи, що продірявив мій язик задарма.
Ні, в жодному разі.
Ні. Я спробую відімкнути твої.
Ага.
Чудово. Тримайся.
Так, відчуваю. Добре.
Гаразд.
Ось так, курво.
Давай, лайна ти шматок.
Кляте падло,
кляте гівно.
- Я зробив це. - Любий.
- Як я тебе кохаю. - Так.
- Не гаємо час. - Точно.
Відкрий мої.
Чекай. Як це зробити?
Штрикаєш його туди,
та типу рухаєш туди-сюди...
Намагаєшся підчепити.
Розслабся та відчуй.
- Так. - Чекай.
- Так. - Я щось відчуваю.
Так, продовжуй. Відчуй це. Давай.
Воно...
- Воно зламалося. - Ти трясця жартуєш?
Де саме зламалося? Де?
Всередині, тепер воно, типу, там.
Любий.
Мені шкода.
Я облажалася.
- Ні-ні. - Я облажалася.
Ні, все гаразд. Все добре.
Іди сюди. Іди.
Послухай мене.
- Пробач. - Ні, все гаразд, ти старалася.
Моя нога, їй гаплик. Я ледве можу ходити.
Це неважливо. Ти впораєшся.
Я не знаю, що робити. Не уявляю, що...
Думаю...
Що таке?
Трясця.
Спуск для брудної білизни.
Трясця!
Зможеш пролізти?
Повинна.
Я кохаю тебе.
Я знаю.
Казала ж, Джордже, нічого путнього з цього не буде.
Бачиш, до чого вона довела?
Я подбаю про це. Я все виправлю.
Іди сюди, люба.
- Іди сюди. Ну ж бо. - Ні...
ІТАН
Вона втекла?
Ти такий злий.
Чому?
Бо ти стріляєш холостими?
Я вирву твоє серце.
Я розумію, що ти не хочеш казати, де вона.
Гадаю, на твоєму місці я робив би те ж саме.
Але, Бог свідок, я дивитимусь, як ти вмираєш. Я зроблю тобі боляче.
Її вже немає. Гаразд? Змирися.
Манюня, що мені з ним зробити?
Що?
Гаразд, як скажеш.
Любий? Ти там?
Я хочу поговорити.
Ітане, любий.
Ти думаєш, я жартую, так?
Мені це подобається.
Люблю крутих.
Немає нічого милішого, ніж чоловік, який стримує крик.
Пихкає, дметься...
дихає через ніс.
Але вони завжди ламаються, так, манюня?
Так. Ти замала, щоб пам'ятати.
Цього ти запам'ятаєш.
Вона не піде до копів.
Що? Що ти сказав?
Поки що.
- Що ти таке верзеш? - Я попросив зачекати.
Так. У нас є місце зустрічі.
Якщо я там не з'явлюся через годину, тоді вона піде
і сюди понаїде купа копів.
І тобі кінець.
Але якщо я прийду...
ми просто поїдемо далі.
Наче цього не було.
Скажу прямо...
Я не хочу вплутувати копів так само, як і ти.
А що з моєю манюнею?
З ким?
З нею? Мені байдуже на неї. Я тут застряг через неї.
І не дивися так на мене.
Ти мене вкусила. Виплутуйся сама.
Вона твоя.
Матуся шукає подругу.
Ти знаєш, де вона?
Що?
Люба?
Люби, іди сюди.
Хочу, щоб ти попрощалася з нашим приятелем.
Так швидко?
Гаразд.
Є кілька слів для цього сучого сина?
Хлопчику, шкода, що ти не поставився до нас інакше.
Побачимося в пеклі.
Стій!
Стій, не вбивай його!
- Поклади! - Я розтрощу її!
Це було дуже близько.
Віддай мою дитину!
Відпусти його.
Гаразд, міссі.
Заспокойся.
Нікому не треба страждати.
Давай ми все...
Давай спускайся!
- Все гаразд. - Тягни свою дупу сюди,
- ...або прострілю тобі голову. - Добре.
Добре-добре, іду.
Не засинай.
Прокинься, все гаразд.
Все буде гаразд.
Все буде гаразд!
Подивись, що ти наробила.
Чим я заслужив вас двох на свою голову?
Готування для Глорії, як Дзен.
Це заспокоює її.
За всі роки, що я з нею,
я зрозумів формулу.
Чим більше вона засмучена, тим більша страва потрібна.
Колись я пролив каву на нашу нову постільну білизну.
І вона спекла пиріг розміром з колесо вантажівки.
Гадаю, ви зрозуміли, що вас теж запрошено на бенкет.
Чудові булочки, люба.
Я серйозно.
Чому?
Чому що?
Мала дівчинка. Чому ви тримаєте її там?
Слухай, все не так, як виглядає.
Просто Глорія завжди хотіла мати дитину.
На жаль, Бог не запланував для нас немовля,
тому я взяв це в свої руки.
Ти її викрав?
Коли ти дорослішаєш,
все стає складнішим.
Ми всі робимо те, що маємо, і як вміємо.
Я просто хочу зробити дружину щасливою.
Вона і була, але недовго.
А потім з часом та дівчинка
стала лише нагадуванням, що вона не зможе мати дитину.
Тому вона попросила мене її прибрати.
Я не зміг цього зробити.
Тому підвал - це наш компроміс.
Вона там не через те, що я злий,
а через те, що милосердний.
Ти не уявляєш, що таке зло.
Вечеря готова.
Як вчасно.
Пиріг пастуха!
Коронна страва Глорії.
На вас чекає справжня насолода.
Благослови, Боже, всі ці дари,
які ми отримали завдяки тобі,
наш Боже Ісус Христос, амінь.
Амінь.
Ви нас вб'єте? Чи... Які плани взагалі?
Джордже, ти їм не сказав?
- Я хотів, щоб вони трохи побрикалися. - Кажіть.
- Ми вас не вб'ємо. - Що?
Кажу, ми вас не вб'ємо. Ти глухий?
Не зважаючи на вашу огидну поведінку,
ми вирішили, що наслідки для нас будуть невигідні.
Рано чи пізно вас почнуть шукати.
Я можу сховати тіла, як черепаха голову.
Але ви всі тут пітніли, плювалися та серли.
Джордже.
Пробач, люба.
Отже, я відхилився від теми.
Краще для нас швидше поїхати звідси.
Через 48 годин
ми дамо поліції наводку,
вони приїдуть та візьмуть вас.
Гадаю, вам доведеться відсидіти за те, що ви зробили.
Але хоча б ви все ще дихатимете.
Тому вітаю, ви щойно перемогли в лотереї.
Ну...
не кваптеся, їжте.
Наступні кілька днів ви будете прив'язані до стільців.
Гей, ви все ж зголодніли.
Чудово.
- А що станеться з нею? - Дорога не місце для малої дівчинки.
Вони передадуть її в якесь гарне місце. В якийсь притулок.
Вони тут, як п'ятизіркові готелі.
Це тебе засмутило?
Гадаю, це краще, ніж сидіти там.
В тебе добре серце, Джулс.
Тебе звуть Джулія?
Мою мати звали Джулія.
В неї теж було гарне серце.
Ти нагадуєш мені її.
Дякую.
Вона вмерла дуже молодою. Рак.
Тоді з ним ледве щось могли зробити.
Це був повільний, виснажливий процес,
але я була з нею кожен день.
За день до смерті вона сказала заглянути в шафу.
Вона підготувала для мене сюрприз.
Він був перев'язаний стрічками,
і була маленька картка з надписом "Глорія".
Частина мене не хотіла відкривати його,
бо я знала, що це останній подарунок матері.
Але вона наполягала.
Я плакала, але відкрила подарунок.
Там була лялька.
Вона сказала, це чарівна лялька,
і не важливо, яка б сумна я не була...
А наступні кілька років я була дуже сумна.
І не важливо, яка б сумна я не була,
вона завжди буде зі мною.
Мій... Ітан.
І вона мала рацію.
Лялька була чарівна.
А ти її забрала в мене.
Чому?
Що... Що це?
Передозування наркотиками, Міккі.
Так, знаю-знаю. Я пообіцяв лишити вас живими, але...
У вас в сумці була ціла аптека,
і ви щойно зжерли таблеток стільки, що й бика звалило б.
Отже, коли ви відключитеся, я вколю вам чогось жорсткішого.
Щоб добити.
Бум, і проблему вирішено.
Пара наркош залізла в будинок,
відірвалися та померли
не дуже трагічною смертю.
Пішов ти.
Це не ідеально, знаю.
Але ніхто не копатиме, коли побачить, хто ви,
таке трапляється на кожному кроці, чи не так?
Я правий чи я правий?
Боже мій.
Ви вчора народилися? Думали, я серйозно передам вас поліції?
Щоб ви заспівали, як пташки? Ні, ні, ні.
Боюся, ніхто вас не врятує.
Привіт, офіцере, чим допомогти?
Привіт. Пробачте, що турбую під час вечері. Гарно ж у вас пахне.
Так. І я дуже хочу повернутися до вечері.
Так. Це не займе багато вашого часу.
Кілька днів тому на заправці відбулося пограбування.
Як прикро.
- А чи можу я спитати, чому ви тут? - Авжеж.
На 301 трасі є покинута автівка, це десь в кілометрі звідси.
Невже. Це погано.
Вона збігається з описом авто грабіжників.
Ви не бачили тут чогось незвичного?
Може, підозрілих людей, чи щось таке?
Ні, сер. Не бачив.
Але я буду придивлятися.
Гаразд.
Гарного вам вечора. Смачного.
Авжеж. Успішного вам полювання.
- Все гаразд? - Так.
Просто ці двері погано зачиняються.
Ніяк руки не дійдуть відремонтувати.
А що саме тут сталося?
Ну знаєте...
Ми з дружиною виносили меблі, і я, мабуть, зачепив дверний косяк.
Ви не проти, якщо я зайду подивлюся?
Я вдячний за турботу, офіцере,
але запевняю вас...
Ми в безпеці.
І не сумніваюся, але я б краще подивився.
Пустив би гроші з податків на благо.
Знаєте, де мої манери? Проходьте, я познайомлю вас з дружиною.
Глоріє, у нас гість.
Я в їдальні.
- Хто там? - Офіцер Веллс, пані.
Пробачте, що турбую, але ми перевіряємо будинки в районі.
У нас тут в бігах кілька грабіжників.
Боже.
Любий, може, переночуємо в готелі?
Гадаю, в цьому не має потреби, ви тут в повній безпеці.
Ми заглянемо під кожний камінчик.
Як багато ви приготували на двох.
Знаєте, як то кажуть...
Деякі продукти скоро б пропали, тому ми подумали: "А якого дідька,
влаштуємо пирування!"
Логічно.
- Можна? - На здоров'я.
Де вони?
- У спортзалі. - Що тут?
Де?
- За зачиненими дверима. - У спортзалі.
Там наш підвал.
Тут є те, про що я повинен знати?
Лише старий бойлер та якісь коробки.
Я швиденько подивлюся.
Так, це Веллс.
Двоє схожих на підозрюваних зупинилися біля Віллоу-Драйв.
- Їдь туди та перевір. - Прийняв.
Здається, мені час.
- Щасти. - Розуміємо.
Сподіваємось, ви знайдете тих негідників.
Агов.
Агов. Прокидайся.
Ні, любий. Ні.
Це робиться не так.
Якщо помітите щось незвичне, будь-що, відразу дзвоніть.
- Авжеж. - Гарного вам вечора, офіцере.
Давай, любий, я допоможу.
Давай, любий.
Ти зможеш. Давай.
Я допоможу, давай.
- Боже! Ні. - Ні, ні!
Гаразд. У мене є план.
- Це було дуже близько. Ти їх нашпигувала? - Ні, в мене не було часу.
Я...
залишила їх тут.
Вони були без тями.
Я...
Глоріє...
ти мала бути тут та пильнувати.
Ну ж бо. Треба їх знайти!
Глоріє!
- Давай! - Іду.
Там десь з кілометр до межі, а потім траса!
В темпі равлика це десь хвилин 15. Швидше!
Трясця.
Не вірю, що це спрацювало. Давай забиратися звідси.
Сумка. Ти бери ключі, я візьму сумку.
- Де ви? - Джордже?
Ви кляті боягузливі наркомани. Мене не обдурити.
Якого біса ти їх проґавила?
Досить!
Гаразд.
Давай швидко.
Гаразд.
Швидше.
Що ти... Що ти робиш?
Ти розізлилася на мої слова?
Я ж брехав. Це така тактика, я ж підморгнув.
Я підморгнув. Ти не розумієш, що це значить? Що я прикидався.
Як ти смієш на мене так волати?
Припини, Глоріє. Я не...
- Я не зі зла. - Ні!
Ти маєш бути до мене добрішим, Джордже.
Ти маєш оберігати мене, як обіцяв.
Ти ніколи на мене так не горлав.
Я не знаю, що ти сказав, але ти маєш вибачитися.
Я підморгнув!
Давай!
Гаразд!
Пробач за те, що я сказав раніше.
Хоч я і підморгнув.
Авжеж, ти мені небайдужа.
Підеш з нами? Ми ж тут саме через це.
Глоріє, мені дуже прикро.
В цьому світі не існує такого, що є в нас.
Вони всі картонні фігурки, ти ж знаєш.
Ти серйозно?
Ти справді так думаєш?
Клянуся Ісусом Христом.
Богом, дияволом,
янголами у раю та пеклом.
Так! Ходімо.
Скажи, що ти хочеш.
Я...
Я хочу про них забути.
Про все це.
Хочу залишити це позаду та почати нове життя.
Хто сказав, що ми не можемо? Вдвох.
Разом.
Робитимемо все, що нам заманеться в цьому дурному світі.
Лише ми вдвох.
Якщо ти хочеш саме цього,
то саме це і отримаєш.
Ну ж бо.
Ну ж бо!
Де... Де та штука... від гаража?
- Не знаю. - Де вона?
Перевір комору, доки ти внизу.
Люба, ти не бачила мої ключі?
Візьми мої, вони в тарілці.
Манюня.
Пробач, але татусеві треба йти.
Знаю-знаю.
Ми лише...
Трясця. Де вона?
Ось.
Ну ж бо.
Давай!
Синку?
Гадаю, в тебе є дещо моє.
Виходь.
Готуйся отримати по задку.
Я кохаю тебе, Джулс.
Міккі, не треба.
Виходь з моєї клятої автівки!
Ти найкраще, що зі мною траплялося.
Тепер пригнися.
Пригнися!
Трясця.
Ні.
- Ні, будь ласка. Не залишай мене. - Гей.
- Гей, все буде гаразд. - Любий, будь ласка.
- Ні. - Все буде гаразд, люба.
З тобою все буде гаразд.
Все буде чудово.
Ні.
Любий, ні.
Я так тебе кохаю.
Мені так тебе не вистачає.
Гадала, можете мене вбити?
Я ніколи не помру.
Я - останнє, що ти побачиш.
Час на небо.
Манюня.
Де ти взяла пістолет?
Віддай його татусеві.
Що ці люди про мене набрехали?
Вони набрехали, що я погана людина?
Я не погана людина, я - хороша. Іди до мене.
Іди до татка.
Знаєш, від чого мені стає краще? Від того ж, що й тобі. Від морозива.
М'ят...
Я хочу піти з тобою.
Гаразд.
Все буде гаразд.
Я зараз повернуся.
Я тебе кохаю.
Ходімо, Джордже!
Джордже?
В тебе все гаразд?
Нам час іти звідси!
Дорожня подорож чекає, Джордже.
Гадаю, можемо трохи й зачекати.
О Джордже.
О любий.
Ходімо.
На нас чекають чудові пригоди, Джордже!
Я вже не дочекаюся.
Куди ви дівчата?
До Флориди.
Застрибайте.
НАЙПІВДЕННІША ТОЧКА США
МАГАЗИНЧИК МУШЕЛЬ МІККІ
Переклад субтитрів: Фатун Володимир